INDISKETAN
Možete li staviti torbe ovde, molim vas?
Pomozite mi sa ovim, hoćete li?
Ima li još nešto? - Ne, hvala ti, Vilijam.
Evo vam. I dobrodošli, gđice Kalmen. - Hvala ti.
Drago mi je što sam se vratila. - Hoće li biti sve u redu?
Znate da Doris i Karl imaju slobodan dan.
Da, svakako. Biće sve u redu. - Veoma dobro, gđice.
Zdravo, Doris. Zdravo, Karl. - Dravo. - Lep ulazak.
Mislila sam da imate slobodan dan. - Mislili smo da ste vi provalnik.
Sreća za vas što nisam. - Čuli smo buku. - Nismo znali da se vraćate danas.
Zato vas nismo sačekali. - Jutros sam odlučila da dođem.
Nešto nije u redu? - Ne.
Jeste li lepo putovali? - Mm- Hmm. - U redu.
Oh, to nije obrok za vas. Spremiću vam nešto toplo.
Ne, ovo je sve što želim.
Vratite se vašem poslu. - Nemamo nikakvog posla.
Samo smo hteli da popijemo čaj i onda odemo u bioskop. - Pa, onda idite.
Spremila sam lepe jagnjeće kotlete I malo francuskog graška. - Idite u bioskop.
Ne, ne, Doris, sutra.
Da li biste hteli da vas lepo izmasiram? - Sutra.
Daću vam malo toplog mleka. - Ne, ne, ne. N- e, ne. Idi- te, idite.
Ja ostajem ovde. Pozvonite ako vam zatreba nešto.
Oh! Nisam očekivala da ću zateći bilo koga.
Ne dolazim iz groba, znaš? - Dobro veče, gđo Manson.
Šta ti radiš ovde? Dobro veče, Doris. Zašto nisi na Majorki?
Zato što sam ovde. Kako je Alfred? - Alfred je dobro.
Vidim da si ovde, ali trebala bi biti na Majorki.
Gdin Manson i ja ćemo se samo presvući ovde.
Samo izvadite našu večernju garderobu, hoćeš li, Doris? - Da, madam.
I onda idi. - Dobro.
Je li sve u redu sa tobom i Doris? - Mi smo dobro.
Sad, šta nije u redu sa tobom? Planirala si da ne budeš ovde cele zime,
I evo te, vratila si se posle 10 dana. - Nisam našla ništa zanimljivo.
Je li moguće da problem nije na Majorki? - Moguće je.
Šta se desilo sa pukovnikom, ono o čemu si mi pisala u pismima?
Onaj koji je izgledao kao grčka statua. - Pričao je kao grčka statua.
Mislim da nije znao više od tuce reči. Viski i soda i jednu ili dve više.
Bila si zadivljena njime kad ste se prvi put sastali.
Nisam čula tuce reči. - Ne znam šta očekuješ od muškarca.
Znaš postoji ograničenje koliko oni mogu da budu zanimljivi.
Pa, trebali bi biti sposobni da pričaju kratke, jednostavne rečeniće.
Rekla si mi da dobro izgleda I da je igrao predivno.
To je sve našta žena ima pravo.
Uvek možeš čitati dobru knjigu. - Draga mala sestrice,
idi operi svoj um sapunom.
Ja nisam tvoja mala sestra. Ja sam starija.
Ovo je tvoja strana koju ja nikad ranije nisam videla.
Rasporedi belo roblje. - Ja nisam saosećajna.
Ti imaš mnogo kavaljera. Prelepa si, talentovana, i slavna.
Ti si glumica i zavide ti svi koji te poznaju.
Ali onda me oni ne poznaju.
Šta je sa Dejvidom Vilsonom?
Zašto se nisi udala za njega? - Ne volim ga.
Zašto? - Ne znam zašto. Pokušala sam da ga volim.
Ali jednostavno ga ne volim.
Neko će iskrsnuti. - Kad?
Igraj. Znaš da si mnogo srećnija kad radiš.
Ne osećam se tako. - Podi sa nama.
Hajde. Osećaćeš se mnogo bolje u žabicama. - Gde idete?
Na banket. - Oh.
Ponekad je govornik veoma interesantan. - Sećam se poslednjeg.
Holandski ambasador je govorio sat i 15 minuta... na holandskom.
Pa, ići ćemo negde posle toga. - Oh, zašto, Gospode?
Ana! Pa, kakvo iznenađenje. - Zdravo, Alfrede.
Mmm. Ukusni hladni krem. Ti ćeš dobiti taj brend.
Izgledaš kao da si procvetala. - Kao i ti.
Kako je u Forin' Ofisu? - Potpuna zbrka.
Pa, draga, kako je kod kuće? - Dobro.
Hajde sa nama. Pomoći ću ti da se obučeš. Sažaljevaš sebe.
Ne sažaljevam. Sažaljevam tebe. - Ona ide sa nama. - Dobro.
Oh, ne ide. - Pa, i više si nego dobrodošla.
Holandski ambasador, Često mislim na njega.
Rekla sam ti, on neće biti tamo ovog puta. Zar ne?
Oh, ne, ne. To je bila službena državna večera. Ova će biti prilično zanimljiva.
Ah. Vidiš? - Za koga je?
Pa, to je za zemlje sa konvertibilnim valutama.
Biće nekoliko govornika koji će, uh...
pa, govoriti. - O konvertibilnim valutama?
Da. - Holandski ambasador me prerastao.
Nije toliko loše kao što zvuči.
Neću da idem ni na jedno mesto gde se ne govori holandski.
Alfrede, možda bi bilo bolje kad bih ostala sa Anom.
Glumi da je vesela ali znam da je depresivna.
Nije.
Vrata su bila otvorena. - Zdravo, Filipe.
Draga, želim da upoznaš g. Filipa Adamsa.
Ovo je moja supruga.
Kako ste? - Kako ste?
I moja svastika gđica Ana Kalmen.
Kako ste? - Kako ste?
Gdica Kalmen nije stranac za mene.
Često sam je vidao na pozornici. Ja sam strastan ljubitelj.
Hvala vam, ljubazni gdine.
Jednom sam ostao jedan dan više u Liverpulu
jer ste se pojavljivali, i onda je predstava bila otkazana.
Žao mi je.
Pokazalo se srećnim to kašnjenje. Zaradio sam nešto novca od toga.
Drago mi je.
Rado bih menjao novac za predstavu.
Da li biste želeli da sad vidite predstavu? Odigraću sve delove.
Koliko je to novca bilo?
Pozvao sam Filipa da dođe ovde da se presvuče.
Došao je iz Pariza... samo zbog večere.
Nisam znao da si se vratila. - Oh, sasvim je u redu.
Mogu otići u hotel. - Oh. Više ste nego dobrodošli.
Pa, to je nametanje.
Pa, dužna sam nešto za Liverpul.
A gde će gđa Adams da se presvuče?
Ne postoji gđa Adams.
Oh. Pa...
sad, da li moramo da idemo na tu luckastu večeru?
Govornik će nas smoriti, a i nećemo im nedostajati.
On će im nedostajati. On je govornik.
Ovo mi se uvek dešava.
Jednom sam pitala batlera u francuskoj ambasadi
da li mari za valcer. - On igra valcer božanstveno.
U pravu ste da govori postanu dosadni. Slušao sam ga.
Pa, možemo ići na neko drugo mesto posle.
To je jedina nada za večeras. - Šta kažeš, Ana?
Oh, ne bih mogla da idem. - Zašto?
Pa, prvo, nisam obučena. - Pa, nisu ni oni. Trkaćemo se sa njima.
Ne bih mogla da stignem na vreme. - Nije bitno ako zakasnimo.
Mi imamo čoveka sa govorom. Ne mogu početi bez njega.
Oh, treba je nagovarati. Vi je nagovarajte.
Ja sam suvišan čovek. Vi biste mogli napraviti večeru čak iako ne izađete.
Koliko će tamo biti ljudi?
600. - Da.
599 ljudi u sobi izgleda neuredno.
Vidiš? To je ono što sam želela - pametan razlog.
Možete se presvući tamo. Poslednji koji se obuče je poslednji.
Mogu li ti pomoći? - Vajthol 0- 0- 1- 1.
Čije je to ime, zaboga? - Prestani da dišeš tako snažno.
Oh, nisam znala da se vidi.
Ko je on? Šta je on? I pričaj polako.
On je veoma pametan gdin
Nadamo se da će prihvatiti posao u NATO-u,
I nismo imali mnogo sreće.
Zdravo, Haris? - Da. - Ovde gdin Manson. Još jedno za naš sto.
Da, mesto za gđicu Anu Kalmen.
Uh, pored gdina Filipa Adamsa. Dobro.
Pa, šta je sa gdinom Adamsom?
Šta želiš da znaš? - Sve. I mislim sve.
Pa, ne mislim da je baš romantičan,
Na šta ti aludiraš. - Ja ne aludiram, ja pitam.
Kako znaš da nije romantičan?
Pa, zajedno smo večerali. On je bio sam.
Kao i ti. Po svoj prilici. To ne dokazuje ništa. - Tako je.
Pa, ne znam šta je radio pošto me je ostavio.
Pratiću ga sledeći put. - Naravno, nema uopšte novca.
Primetićeš da je ova večera o davanju novca.
On je govornik. Mora biti na neki način povezan sa tim.
Mora postojati neki problem sa njegovim zdravljem.
Teško. Pobedio je prvaka u skvošu u mom klubu prošli vikend.
Moraš biti prilično zdrav da bi to uradio.
Tu mora biti neka caka.
Ne može izbegavati još dugo.
Pa, mi smo zabrinuti da li ćemo ga ubaciti u NATO.
Nema mnogo ljudi kao on koji su dostupni kao javni službenici.
Nisam zainteresovana za javnost.
Kao što vidite... pronašli smo sebe,
dopuštam sebi da kažem, u malim nedoumicama.
Imamo spiralnu inflaciju sa jedne strane
i ugovaranje kredita sa druge.
Ali čak ni to nije stvarni razlog za strepnju
budući da smo agenti za kupovinu
i potrošači u isto vreme. Stoga predlažem
da dozvolimo odnos blokova valuta
koje su jednake dugoročnim obavezama sa pravom učešća NATO država.
Loš je kao i holandski ambasador.
Ne mogu da razumem ni reč.
Tarifna razmatranja više ne bi bila pogođena unutrašnjim procenama
niti ja mogu ovo naglasiti previše snažno...
da bi bilo koja valuta bila u obavezi prema drugim zbog zdravlja i stabilnosti.
Tvrdim da je samo ovo korektno.
Dobro veče, gđice Kalmen. Drago mi je što vas vidim ponovo.
Dobro veče, Oskare. Lepo je vratiti se. - Kasnije je nego što sam mislio.
Ali imate vremena za jedno piće. - Svakako da imamo. Rano je.
Bojim se da mi nemamo vremena za to piće.
Imam sastanak sutra rano ujutru,
A Filip ima sastanak sa pola Francuskog kabineta U 10:00 ujutru.
On spava u vozu.
Hvala ti. Odbaciću te do staniće.
To ti nije usput. - Mogu uzeti taksi.
To je samo nekoliko minuta. Nije problem uopšte.
Iznećemo naše torbe i krenuti zajedno.
Želiš li da se ovde presvučeš?
Ne, ne. Mogu se presvući u vozu. Hvala.
Oh, zar to nije grozno. - Šta je grozno?
Prestani igrati igre. Nemoj mi reći da ti se ne sviđa ova.
Zašto, on priča i sve. - Mm- Hmm.
On je u redu. Zanimljiv je. - Zanimljiv?
Svih ovih godina u braku i ni jednom
i sad moram da priznam. Na večeri,
mislila sam da je naslonio svoje koleno na moje.
Ispostavilo se da je to bila noga od stola. Bila sam razočarana.
Ti si veliki govornik. - Ana, mi smo spremni.
Laku noć, gdine Adams. Imala sam lepo veče.
I ja. Nikad se nisam bolje proveo. - I veoma sam uživala u vašem govoru.
Luda sam za konvertibilnim valutama. - Bojim se da ćeš morati da
čekaš sat vremena na stanici. - Otprilike.
Šta je to? Nećete ići i sedeti na stanici ceo sat.
Nemam ništa protiv. Imam neke dokumente koje mogu pregledati.
Oh, to je smešno.
Pa, da li bi bilo u redu ako bi ostavio otvorena vrata?
Da, mogli bismo to da uradimo,
I možeš pregledati svoja dokumenta ovde.
Ostali biste zbog mene budni. - Nisam pospana.
Alfrede, kasno je. - Da, pa, neću te više siliti na to.
Znaš koliko želimo da brzo preduzmeš nešto.
Šta god da odlučiš, ministar želi da ti zahvali za posao koji si do sada uradio.
Oh, molim vas nemojte. Laskate mi. Čast mi je što ste me zvali.
Laku noć, gdine Adams. Ana, draga. - Laku noć, gđo Manson.
Laku noć. - Alfrede.
Laku noć, Ana.
Izgleda da su zaboravili.
Da li bi hteo da skineš svoj kaput?
Može li piće? - Uh, da, kratko.
Retko pijem posle večere. - Šta?
Uh... viski i soda, molim te.
Hoćeš li i ti uzeti jedno?
Ne, ne bih, ali evo vama.
Svida mi se muškarac sa čašom u ruci. - Stiže.
Oh, u tom slučaju, rado ću ga držati. - I morate ga po malo pijuckati. To je deo slike.
Zadivljena sam što vas je strani ministar zamolio da preuzmete posao koji ne želite.
Je li to nešto o čemu možeš da pričaš? - Oh, nije mnogo važno, stvarno.
Upravo sam završio 30-todnevni posao u NATO-u,
I oni su me zamolili da ostanem.
Znam da je to javna služba, i moja savest mi malo smeta,
Ali postoji novi, uzbudljiv projekat u Meksiku koji me privlači.
Iskreno, radije bih da je to posao vezan za
sto u Parizu, upravo sada. Jesi li ikad bila u Meksiku?
Ne, nisam.
Ne bi bilo loše da jednom koristiš vodu.
Pa, čujem. Zar ne bi mogao da probaš taj posao u NATO-u...
samo na neko vreme dok ne vidiš da li ti se sviđa?
Jednom sam ga prihvatio, Bio bih u obavezi da ostanem.
To je pravilo. Ti to možeš razumeti. - Shvatam.
Neki savet?
Pa, ako odeš u Meksiko, pij flaširanu vodu. - Hoću.
Shvatam gde ljudi pogreše pri pranju zuba.
Flaširana voda, takođe. - Stvarno?
Čini se da to pravi mnogo problema.
Da, pravi. Prihvati posao u NATO-u.
Peri svoje zube bilo čime. - To bi mi pomoglo da se odlučim.
Jesi li ikad živeo u Parizu neko duže vreme?
Nisam. - Tamo je zanimljiv društveni život
podesite ga sebi.
Ti, pošto si samac, mogao bi biti veoma tražen. Postoji popriličan manjak.
Onda, naravno, mogao bi da provodiš vikende u Londonu.
Nikada nisam stvarno uživao u Londonu. - Kako se usuđujete, gdine?
London je dom koji me je usvojio. - Nisam mislio da budem neučtiv.
Siguran sam da je sve moja krivica.
Mogu li da te pitam odakle si? - Iz San Franciska.
To je zanosno, ali je daleko od svega.
To zavisi od toga šta je to sve. - Pa, mislim, naše pozorište,
naša opera, naši muzeji.
Kada si poslednji put bila u muzeju?
Idem svakodnevno.
Oh, pa, u tom slucaju.
Nismo toliko izolovani u San Francisku kao što ti misliš.
Poštanska kočija dolazi prilično redovno sada.
Dobijemo šta se prikazuje u Njujorku. Ne iste godine, ali ipak dobijemo.
Imamo operu. Ne mnogo, ali dovoljno.
Sigurno nisi ljubitelj opere. - Ne, ne, ne. Stvarno, to me obilazi.
Sa druge strane, imamo celu baletsku sezonu. To me ne obilazi.
Svida ti se balet? - Oh, sviđa mi se, zaista. Veoma.
Da li bi voleo da ideš u subotu uveče?
Imam redovna sedišta.
Ja sam oženjen čovek, gđice Kalmen.
Žao mi je. Stvarno mi je žao. - Oh, to je potpuno u redu.
Vidiš, kad sam prvo ušao ovde večeras, rekao sam da nema gđe Adams.
Mislio sam da nema gđe Adams sa mnom u Evropi. Nema gđe Adams da se oblači.
To mi je bilo na savesti celo veče. - Da, moram reći,
predstavili ste sebe kao samca.
Mora da sam zvučao potpuno idiotski kad sam izvalio tako nešto.
Oh, ne, ni slučajno. Bilo je ispravno i relevantno.
I donekle budalasto. - Budalasto? Zašto?
Pa, nagoveštavalo je da nećete moći da sklonite ruke sa mene.
I to zvuči prilično budalasto. - Pa, sad nikad nećeš saznati.
Tako je. - Pa, ako si tako mislio,
zašto me nisi upozorio? - Zato što su to neka pravila
izmedu odraslih muškaraca i žena, ili bi trebala biti.
Nevolja je, što je igra jednostrana za muškarca.
Da... I ja to mislim.
Pa, ti si retkost. - Ne mogu da verujem da jesam.
Jesi. Oh, jesi. Govorim iz ogromnog iskustva.
Muškarci uglavnom ne spominju uopšte da su oženjeni.
Ili ako nešto saznaš,
onda oni kažu da su pogrešno razumeli ili su razdvojeni
i možda ne može dobiti razvod. Poslednji je najpopularniji ove godine. - Stvarno?
Pa, bojim se da je ova promena promenila moj moralni status.
Pa, nisi me kompromitovao, ako te to brine.
Morao bi provesti noć. Zakon je oko toga veoma jasan.
Ipso facto ako provedeš noć.
Igrala sam u jednom komadu u kome je to bilo.
Ne čini se da je to fer prema ženi.
Imaš dobro razvijen smisao za viteštvo.
Mislim kao kompliment. - Prihvatiću ga kao kompliment.
Provela sam... vrlo ugodno vreme.
I ja.
Znaš, Moram ti reći.
Bio sam u žestokom iskušenju da prekršim pravila,
i da razgovaramo ćelu noć.
Očigledno tvoja čast je jača od moje lepote.
Vidiš, živim razdvojeno od moje supruge,
i možda ne mogu dobiti razvod.
Na isti taj način su se svi ostali povlačili ove godine.
Pa, kako, dođavola, bih mogao to reći a da ne kažem to?
Znaš, ne mogu pomoći činjenici da svi to koriste mnogo.
Ne postoji autorsko pravo na to. - Pa, znam.
Znači, laku noć.
I hvala ti ponovo.
Rećepciju, molim vas.
Zdravo, Oskare. Ovo je gđica Kalmen.
Je li gdin koji je izašao iz mog stana
već izašao iz lifta? - Ne, gđo.
Lift se upravo spušta dole. - Dozvolite mi da razgovaram sa njim, molim vas.
Uh, izvinite, gdine.
Gđica Kalmen bi želela da priča sa vama.
Hvala ti.
Zdravo?
Dobra sedišta za balet je teško dobiti.
Da li ćete ići?
Ništa ne bih voleo više.
Onda u 6:00. Laku noć.
Uhvatiću poslepodnevni avion. Laku noć.
Oh, 6:00 je sati. Dragi, popio si dovoljno kafe.
Hajde. Vozi pažljivo. - Da.
Izbriši naočare. - Da. - I požuri. - Da.
Dobro veče. - Dobro veče.
Zdravo. - Zdravo - Veoma si tačan.
Oh, jesam li? - Da, jesi.
Radio sam u banci. To mi je ostalo.
Oh, hvala ti na predivnim ružama, ali si ih poslao previše.
Uh, sviđaju mi se žute ruže. Veoma si dobrodošla.
Uh, pa, hoćemo li?
Oh...
Bilo je prilično sparno u Parizu danas.
I ovde je bilo sparno. - Stvarno? - Da.
Rezervisao sam večeru u Mirabele i Beloj kuli. Ti treba da izabereš.
Uh... - Ne odgovaraju ti?
Da, odgovaraju. Oh, to su veoma lepi restorani.
Nikad mi ne bi palo na pamet da bi mogao da rezervišeš iz Pariza.
Ja sam pripremila nešto. - Jesi? Pa, dobro.
Nadam se da će ti se svideti. - Siguran sam da hoće.
Prijatelj će nas odvesti u klub igrača. - Oh, shvatam.
To je dobra gozba. Mislila sam da je to nešto neobično za tebe.
A kako nisam član, nagovorila sam prijatelja da nas pozove. - Hvala ti.
To je veoma promišljeno sa tvoje strane.
Neobično je da vreme bude ovoliko sparno za ovo doba godine.
Da, uh... pročitao sam jedan članak pre nekoliko dana
Potvrđeno je da se vreme u svetu promenilo. - Oh, stvarno?
To je zanimljivo. - Da, zar ne?
Dobro veče, gđice Kalmen. - Dobro veče.
Evo stiže! - Gđice Kalmen, molim vas.
Mogu li dobiti vaš autogram?
Samo trenutak, gđice Kalmen.
Oh, gđice Kalmen. Gđice Kalmen, molim vas.
Gđice Kalmen. Izvinite.
Oh, gđice Kalmen, Molim vas, za moju ćerku.
Ona živi u Australiji. Možete li napisati,
"Za Kiti Kins"? Tako se zove.
Pa, to joj je nadimak, u stvari. Zove se Ketrin,
ali svi je zovemo Kiti Kins.
Ona će biti oduševljena da ga dobije. - Oh, tako mi je žao.
Olovka curi. Mog muža je.
Oh, žao mi je.
Dobro veče, gđice Kalmen. - Dobro veče, Alberte.
Imam poruku za vas. Gdin Vajthed je zvao i zamolio da mu oprostite.
Njegova tetka je bolesna. Hoćete li ručati bez njega i oprostiti mu?
Naravno. Jadan čovek. - Ovuda, molim vas.
Hvala ti. - Hoćemo li nešto popiti?
Da, molim vas. Viski i sodu. - Isto.
Oh, Alberte, balet je večeras. Molim vas, podsetite nas na vreme.
To će biti naša odgovornost.
Nadam se da je tetka gdina Vajtheda dobro.
On nema tetku. - Oh, izmišljotina za upravu.
Misliš da ste prevarili Alberta?
Niko nikad nije prevario Alberta. - Nisam mislio tako.
Pa, za sve Alberte na ovom svetu koji su tolerantni.
Blagoslovi ih. - Amin.
7:25 je. Zašto niste izveli gđicu Kalmen?
Kasni. - Pokušao sam da im privučem pažnju 6 puta.
Oni su mi odmahivali. - Imala sam 12,
i otac me je odveo da gledam Kamilinu predstavu.
Pa, to je bilo moje životno iskustvo. Ta jadna bolešljiva žena,
umrla je od tuberkuloze, kašljala u svoju maramicu,
oterala svoje ljubavnike. Oh, plakala sam tako glasno,
teško si mogao da čuješ glumce. - Pa, sledećeg dana,
ubedila sam đake da možemo igrati Kamilu u našoj školskoj predstavi
sa mnom kao Kamilom, naravno. Pa, 12- togodišnja Kamila, i naravno...
moja majka je verovala u četiri velika obroka dnevno da bi deca rasla.
Nije bilo baš jasno šta je Dima imao na umu kad je napisao ovo delo.
Iskreno, Henri VIII bi mi bolje odgovarao. Ništa više, Alberte. Hvala ti.
Izvinite, ali balet. Već je 7:30.
7:30 sad? Oh, Alberte, trebao si nam reći.
Sada ćemo zakasniti. Laku noć.
U redu je. Na gdina Vajtheda je.
Laku noć. - Laku noć.
KOVENT GARDEN BALET SERDŽA LERMONTINA
Hvala.
Niko ne može da uđe dok se ne završi prva scena. - Oh.
Zar nije prekrasna? Izgleda predivno. - Ona je predivna glumica.
Izvinite. Ima li soba za stajanje levo? - Nema više. Žao mi je.
Zašto ne pokušate na galeriji? - Pokušali smo. - Samo dva, pretpostavljam.
Sve sobe za stajanje su prodate vatrogascima. Žao mi je.
Ohh.
Znam kako su Romeo i Julija izlazili. To je tužno.
Misliš li da bi gdin Vajthed mogao da priušti drugu šoljicu kafe?
Hvala ti, Alberte.
Jesi li oduvek bio zainteresovan za finansije?
Ne, ne. Vidiš, kao mladić, nisam pokazivao nikakvu tendenciju ka bankarstvu.
Kao što je u stvari, moj džeparac bio uvek prekoračen,
što je vrlo loše za bankara.
Verovala ili ne, moja prva ljubav je bila muzika.
Oduvek sam želeo da budem violinista. - Stvarno?
Oh, da. I radio sam na tome.
I kad sam imao 13 godina, moj profesor je mislio
da sam bio spreman za koncert na našoj muzičkoj akademiji.
Pa, svi moji rođaci su došli da me bodre...
i svi rođaci drugih đaka da ne bodre,
i ja sam se pojavio na pozornici. - divlji aplauz od mojih rođaka.
Hodao sam u mom novom plavom odelu,
stavio violinu na moju bradu, i publika je počela da se smeje.
Oh, mali kikot u početku, ali je rastao.
Smejali su se pre nego što si počeo da sviraš? - Posle.
Ali zašto? - Pa, levak sam.
Izgleda da su levoruki violinisti smešni ljudima.
Gđice Kalmen, pratili smo vas.
Nismo bili sigurni da ste to vi. Možemo li dobiti vaš autogram, molim vas?
Jesi li ikad pokušao da sviraš violinu desnom rukom?
Da, da, pokušao sam, ali sam shvatio da pomeram violinu umesto gudala.
Hoću li te videti u tvom liftu?
Da.
Laku noć.
Bi li voleo da uđeš na piće?
Da, voleo bih.
Zdravo.
Ridžent 8-9-4-7, molim vas.
Zdravo.
Dobro jutro.
- Kako si spavala?
Dobro. A ti?
Dobro.
Šta radiš? - Razmišljam da ustanem.
Nameravam da se istuširam i obrijem
i da te odvedem na raskošan ručak.
Zašto ne bi došao ovde umesto toga?
Moj talenat je kuvanje. - Uradiću tako.
Udi. Vrata su otvorena.
U kuhinji sam. Posluga ima slobodan dan.
Pazi. Šef kuhinje je temperamentan.
Sedi. Popij sok.
Jedi dok je toplo.
Sačekaću. - Počni. Lepi maniri kvare dobru hranu.
Odlučio sam da prihvatim posao u NATO-u u Parizu.
Drago mi je.
Oh...
Zdravo.
- Kasniš 10 sekundi.
Prošle noći je bilo 7, Noć pre toga, 5.
Mogu da vidim rukopis na zidu. Hladiš se.
Teško. Kako si provela dan?
Dobro. Kakav je bio tvoj?
Dobar. - Nešto novo?
Ne, ne. Ništa posebno. Oh, da.
Huh? - Postojalo je nešto malo. - Da? Šta je to bilo?
Spremna si da budeš impresionirana? - Oh, počni.
Pa, upravo sam večerao sa predsednikom Francuske. - Ne.
Da. - Šta ste jeli?
Jagnjeće kotlete. - Oh, ne. - Zašto? Šta si očekivala?
Nešto mnogo pretencioznije, nešto što pristaje za tu priliku.
To nije bila prilika za njega. On ih jede svako veče.
Pa, kako si ti bio pozvan? - Ambasador me poveo.
To je uobičajeno za novog čoveka.
Sad, ispričaj mi sve šta se desilo.
Ćaskanje, stvarno.
Pa, morali ste o nečemu da razgovarate. - Pa, da razmislim.
Oh, da. Je li vredno pažnje stavljanje saharina u kafu umesto šećera?
To je oduzelo većinu večeri. Predsednik je rekao da nije. - Pa, greši.
I ministar finansija je rekao da greši.
Naravno nije bilo rasprave,
ali bilo je vrlo različitih mišljenja. To je neslužbeno.
Neslužbeno? - Tako je.
Oh, bilo ti je dobro u diplomatiji.
Zar nije?
Je li se desilo još nešto? - Ne, ništa v...
Oh, da. Pričekaj trenutak. Kad razmislim,
neko je spomenuo tvoje ime. - Oh, stvarno? Ko?
Ko je to bio? Oh, da. To je bio predsednik.
Izgleda da te je gledao često na pozornici, I, uh...
misli da si šarmantna. Tim rečima je rekao.
Šarmantna nije baš jaka reč. Ne u pozorištu.
Pa, predsednik nije u pozorištu. - Oh, tako je.
Sa druge strane, ambasador je mislio da si veoma talentovana
i uzbudljiva. - Pa, to je mnogo bolje.
I ja sam se složio sa obojicom. Vidiš kakav sam diplomata? - Mm-hmm.
Ja...
uh, shvatila sam da volim da igram.
Odlučila sam da tako radim.
Drago mi je.
Mi smo pravi jedno za drugo.
Mi smo dobri jedno za drugo, dragi.
Jesmo, jesmo.
Lepo spavaj, ljubavi.
Laku noć. - Laku noć, najdraža.
Hajde. Sačekaj. Sačekaj.
Oh... - Dobro.
Laku noć. - Laku noć, najdraža.
Zašto ideš u grad? - Neke porudžbine.
Šta ćeš ti da radiš? - Proba.
Samo to? - Šta si više očekivala?
Samo sam radoznala da saznam šta radiš u dane kad nemaš probe.
Pa, ako te baš zanima, ustanem ujutru, operem zube,
doručkujem, čitam jutarnje novine. - Šta je sa gdinom Filipom Adamsom?
Šta sa njim?
Gdin Adams je bio ovde prošli vikend,
i uzeo je sobu jedan sprat ispod tebe.
Kako ti to znaš? - Alfred.
Misliš, Filip je rekao Alfredu da je bio ovde? - Ne Filip.
Skotland jard. - Skotland jard?
Skotland jard nema dozvolu novog člana NATO-a
da luta okolo ne znajući gde idu. - Oh, za Boga miloga.
Još nešto znaju? - Sve znaju.
Možeš me držati za reč.
Pa, država dolazi do finih državnih... - informacija,
špijuniranjem.
Nisam došla ovde da ti pokažem da sam njuškala.
Imam nešto neprijatno da ti kažem,
i strepim od toga. - Šta je to?
Gdin Filip Adams je oženjen.
Znam. - Kako znaš?
Rekao mi je. - Rekao ti je?
Da li će se razvesti? - Nikad ne može.
Pa...
da li radiš ispravnu stvar? - Ne znam.
Nemam izbora. Imala sam u početku, ali sad nemam.
Voliš li ga? - Strašno.
Ne nadaš se da ćeš se udati za njega? - Nadam se.
Nikad mi to ne silazi sa uma.
Mogu li da vas pitam koja je svrha vaše posete?
Posao ili privatno? - Privatno.
Odmor? - Tako je.
Draga, strašno ćeš mi nedostajati.
Ja ću ušetati u prepunu sobu,
i neko će stajati onako kako ti treba da stojiš.
On će držati svoju glavu na način na koji ti treba da držiš svoju glavu,
Na način na koji ti držiš svoj nož i viljušku.
Ne držim nož i viljušku na neki poseban način. - Da, držiš.
Držiš viljušku uspravno kao što mali dečaci rade.
Držiš, Arture.
Oh, zdravo, gdine Adams. Kako ste ove nedelje?
Dobro, hvala ti. Kako si ti?
LEČESTER GALERIJE
Oh.
Sad, ovde, ovde.
Apćiha! - Nazdravlje.
Oh, ovo je strašno. Oh, Gospode.
U redu.
Koja je svrha vaše posete? Posao ili...
Zdravo, gdine Adams. Kako ste? - Zdravo, ponovo. Kako je sve?
Dobro, hvala.
Sad, ti stoj ovde, a ja ću ući i biti šarmantna.
I drži svoje prste prekrštene. - Zašto ne mogu da uđem sa tobom?
Pa, ovo je vrlo delikatna i diplomatska stvar. Ne želim da se ti mešaš u to.
Ja se bavim diplomatskim stvarima svaki dan bez mešanja.
Obećavaš li da ništa nećeš reći? - Neću reći ni reč.
Sačekaj trenutak. Mora li to da bude Morska veštica?
Zašto baš jahta? - Molim te, molim te, to mora biti.
Jednom sam gostovala na njoj. Mora biti Morska veštica.
I nemoj da kažeš ni reč. - Oh, neću. Neću.
Kako ste?
Dobar dan, gđice Kalmen. Gdin Finli vas očekuje.
Gđice Kalmen, gdine. - Zdravo, gdin Finli.
Kako je lepo što ste me pozvali da dođem tako kratkom porukom.
Moje je zadovoljstvo potpuno, uveravam vas. - Ovo je gdin Filip Adams,
moj američki prijatelj. Gdin Adams je u NATO-u.
Stvarno? Zadivljujuća organizacija. Kako ste, gdine?
Kako ste? Gdin Finli mi se obratio. Morao sam da kažem nešto.
Sad, upravo na vreme. Da li biste želeli čaj?
Oh, ne, hvala vam. - Da li biste vi hteli, gdine?
Da, molim vas. Vidiš? Uradio je to ponovo.
Morao sam to da uradim ponovo.
Gledao sam vas vašoj u predstavi, gđice Kalmen,
Želeo bih da iskoristim mogućnost
da vam kažem kako sam mnogo uživao u vašoj glumi. - Hvala vam.
U stvari, gledao sam je dva puta.
Pre nekoliko meseci i samo prošle nedelje
kad je knez napravio zabavu u pozorištu. I njemu se sviđate.
Sviđa mi se deo kad stojite u dovratku.
"Idi, budalasti mladiću, i zatvori vrata za sobom."
U drugom činu.
Gdin Finli, promašili ste zanimanje. Trebali biste biti na pozornici.
Pa, sad...
šta mogu da učinim za vas?
Pa, čula sam glasine da postoji mogućnost, samo mogućnost,
da se iznajmi Morska veštica.
Zato sam ja uzela na sebe da razgovaram sa kapetanom,
i on je rekao da bi to moglo biti moguće, ali samo za mesec oktobar.
Ali moj godišnji odmor je prve dve nedelje u julu.
Da li postoji, molim vas, dragi gdine Finli,
da li postoji šansa da mi knez dozvoli da je iznajmim za prve dve nedelje u julu?
Strašno mi je žao što mi niste rekli
šta želite na telefonu. Mogao sam vas poštedeti putovanja.
Knez više nije vlasnik. Prodao je Morsku vešticu.
Oh, ne. - Žao mi je.
Nisam mogla biti više razočarana. - Oh, pa. Nema veze.
Oraspoloži se. Ne može se pomoći. Hajdemo.
Evo, ugovor još nije popunjen. Nisam još predao transakciju.
Novi vlasnik je Filip Adams.
Pa, bar ste sigurni da ćete je imati za prve dve nedelje u julu.
Kupio si je? - Bila je jeftina.
Pa, da li si je ikad video? - Ne, ali sam video fotografije.
Zašto si je kupio? Želeli smo je samo na dve nedelje?
Zato što uz nju ide i pristanište. To je veoma dobro imanje. Veoma je isplativo.
Nisam posedovao ni jednu u Engleskoj. - Šta ćeš da radiš sa njom?
Ništa ne poseduješ ni u Honolulu, Havajima. - Da, posedujem.
Drugi prijatelj i ja imamo fabriku za konzerviranje tamo.
Ti ne razumeš ove stvari. Zove se rasejanje rizika.
Investiraš na različita mesta.
Hvala vam za čaj, gdine Finli.
Ali zar vi niste gdin Adams?
Prenesite moje pozdrave knezu. Do viđenja, gdine Finli.
Znam zašto trošiš tako mnogo novca na mene.
Zašto? - Tvoja savest.
Osećaš da moraš to da uradiš za mene.
Oh, to nije istina.
Kupujem ti poklone jer želim da te umilostivim.
Želela bih da nemaš novca.
Pitam se da li bih to rekla da upravo nisi kupio jahtu.
Pa, hajde da verujemo da bi rekla.
Pa, šta kažeš o ovoj?
Ne znam. Svida mi se žuta,
ali postoji rizik da gđa Vilijams ima jednu takvu.
Jedna stvar, ne znam da li će je nositi večeras. - Uskoro ćeš to otkriti.
Kako? Ne možeš je pitati. - Ne bih joj pružila zadovoljstvo.
Jednostavno ću upasti da vidim kućnu pomoćnicu gđe Vilijams,
ćaskati sa njom dok ona bude sređivala gđine stvari,
i tu smo. - Ti si genije, Doris.
Pitaj ih koje boje haljinu će oni obući...
Ona je tako srećna, Karl. - Srećna je sada...
ali koliko dugo će biti? - Šta je sa tobom?
Pa, što je došlo do toga?
Šta je došlo do toga? - To ne može ići tako.
Zašto ne može? - Muškarac, supruga, druga žena.
Mislim o tome.
Oh, kakvo srećno iznenađenje! Poranio si dva sata!
Došao sam ranijim avionom. Zar to nije bilo pametno?
Kako je to lepo.
Pa, kako si? Kako se osećaš? - Ne bih mogla bolje. Sve je prekrasno.
Predstave su predivne. - Dobro.
Oh, kad je ljubav dobro, sve je dobro.
Oh, kako je to istinito.
Šta mogu učiniti za tebe? Dodi da uzmeš čaj. - Ne, hvala ti.
Popio sam u avionu. - Uzmi i od mene.
Pa, ako moram.
Pa? Izbaci ga.
Kako to misliš, izbaci ga? - Razlog zašto si došao ranije.
Ha ha ha!
Ti si najprovidniji čovek kojeg sam ikad videla.
Nadam se da ti NATO nije poverio bilo kakve tajne. - Oh, bila bi iznenađena.
Da čujem jednu. - Oh, bila bi iznenađena, Mata Hari.
Samo mi reći da li je neprijatna ili ne. Ja uvek pogledam kraj knjige.
Nikad ne mogu da čekam.
Znam. Ne možeš da se uzdržiš.
U redu. Počni.
Pa... pa, sekretar me pozvao u svoju kancelariju,
seo sam, i dao mi je cigaru... dobru cigaru. - Oh, to je lepo. I onda?
Želeo je da znam da li sam prihvatio promene u datom zadatku.
Njujork.
Njujork? - Da. To je ono što sam ja rekao. Njujork.
Vratio sam mu njegovu cigaru.
Rekao sam mu da smo mi imali dogovor oko mojih zaduženja. Bilo bi daleko,
i bilo bi nezgodno za mene da ih menjam.
Veoma nezgodno.
Pa... ne mogu te primorati. To nije kao vojska.
Ne, ne mogu me primorati da odem.
Pa, onda je sve u redu.
Nemoj da se usudiš da me ponovo uplašiš kao sad.
Definitivno si odbio, zar ne?
Ne, draga, Ostavio sam otvoreno. - Ali zašto?
Želeo sam tvoj savet. - Pa, imaš ga.
Da, vidiš, izostavio sam nešto sporedno.
Želiš da čuješ slučaj sa obe strane, zar ne?
Pa, ne naročito. - Čovek koga bih zamenio je autor
veoma komplikovanog monetarnog sporazuma. Radio je na njemu godinama,
I sada je spreman da bude zatvoren. - Pusti ga da ga zatvori.
Pa, to traži puno pregovora. - Pa, pusti ga.
Pa, on to i namerava. Išao je u Njujork, ali... on umire.
On je to upravo saznao. I sad znamo, i ne možemo ga pustiti.
Oh. - Sad, šta bih trebao da kažem sekretaru?
Da pošalje nekog drugog?
Ja sam jedini čovek koji je sposoban da se nosi sa tim poslom.
Možeš imati moju skromnu reč za to.
Koliko bi to dugo bilo?
Tri meseca. Moguće četiri ili pet.
Pet meseci?
I već si rekao da bi mogao da ideš.
To će proći brže nego što ti misliš. - Oh, to nije istina.
Zašto to ljudi uvek kažu? Biće duže nego što ja mislim.
Mnogo duže.
Osećam se loše koliko i ti, draga.
Želiš da se kladiš?
Kada odlaziš? - Cela komisija ide. Plovimo sutra na Elizabet.
Sutra? To je loše koliko i vojska.
Znam.
I neću biti sa tobom za tvoj rođendan sutra uveče.
Ni za Morsku vešticu. - Idi, draga. - Ne, ne bez tebe.
Oh, tako ćeš mi nedostajati.
Oh, ovaj put je sve nemoguće za nas.
Filipe...
da li postoji mogućnost da se razvedeš i oženiš sa mnom?
Oh, ne znam zašto sam rekla... rekla to.
Oh, molim te, molim te oprosti mi.
Ja... ne znam šta mi je došlo. - Ana, molim te...
Tako mi je žao. Nisam imala prava, i znam to.
Sad ćeš se uvek sećati da sam te to pitala. - Ne, ne, u redu je.
Obećaj mi da ćeš to izbaciti iz misli. Zaboravićeš da se ikad desilo.
Obećaj mi nikad se nije desilo. - Nikad se nije desilo.
Nikad to nisam rekla. - Nikad to nisi rekla.
I nikad to nećemo spominjati dok smo živi. - U redu, draga.
Oh, uradila sam to ponovo.
Dok smo živi - To je ista stvar.
Oh, Filip, slobodan si. Možeš ići kad budeš želeo.
Ne vežem te ničim.
Volim te, Ana. - Ne vidim kako.
Zašto ne ustaneš i odeš? Ne bih te krivila.
Hajde.
Veoma si lepa kad plačeš.
Oh, svakako.
Ružičaste oči... ružičaste oči su vrlo pristojne.
Slušaj me. - Sutra uveče u ponoć,
nazdravimo za tvoj rođendan.
Zapamtićeš?
Nazdraviću, u redu.
Na prvi udarac Big Bena podigni svoju času.
Gde ćeš ti biti? Hteo bih da te zamislim.
Kod kamina. Obično.
Uradila sam to jednom u predstavi.
Bilo je divno u njoj.
Pa, to mora da su Margaret i Alfred. - Oni znaju, naravno.
Da. Alfred se oseća vrlo loše zbog toga. - Trebao bi.
On je bio jedan od onih koji te je namamio u NATO.
Zdravo, draga. - Zdravo, Margaret.
Zdravo, Ana. - Zdravo, Juda.
Nije bilo drugog izbora.
Mogla sam ti dati listu imena, tvoje je na vrhu.
Čim mi je rekao, Ana, ja sam rekla, "Zašto ti ne možeš da ideš?"
Njene tačne reči su bile, "Zašto, dođavola, ti ne možeš da ideš?"
Rekao mi je da nije bio dovoljno pametan.
Filip bi trebao biti veoma pametan kad je reč o novcu.
Nisam videla nikakve dokaze za to.
Mislim da on namerava da bankrotira Englesku i Ameriku.
Nije važno. Vrlo lepo smo se proveli večeras.
Ne želimo da vas dvoje budete sami.
Zašto, ako mogu da pitam? - Zauzimaš pogrešan stav.
Vreme će proći mnogo brže nego što ti misliš.
Rekla sam ti. Svi to kažu.
Idem da se obučem.
Oh, žene. Voleo bih kad bih mogao da idem sa tobom.
Hajdemo u klub. - Ne. Mislim da ću ostati ovde.
Neće izaći iz te sobe nekoliko sati. Daću vam igru bilijar.
Kakvu igru? - Bilijar. - Šta je to?
Hajde. Pokazaću ti.
Uh, grupa isplovljava sutra,
koristiće ćetiri dana na brodu za rasprave.
Ja nisam na tom. Da li bi imao nešto protiv ako bih leteo?
Ne, svakako ne. - Oh, dragi.
Zato što bih voleo da provedem tih nekoliko dana viška ovde.
Naravno. - Vidiš, sutra u ponoć,
Ana i ja smo planirali da nazdravimo jedno drugom.
Ona misli da ću biti na moru. - A ti ćeš ušetati na vrata?
Da, to je ideja. To bi moglo da je iznenadi. - Da. Trebalo bi.
Pa, to je veoma romantično. Nisam to mislio ponižavajuće.
Zavidim ti.
Ali ja verujem da je uspeh sa ženama
nešto sa čim se rodiš.
Nemate pravo ni na kakav kredit.
Nadam se da te nisam osramotio. - Ni najmanje.
Zanimljiva tema. - Da, i prilično popularna.
Postoji jedna stvar koja me zanima.
Ustručavam se da ti to pomenem... iz straha da ćeš se naljutiti.
Onda verovatno ne bi trebao. - Moraću da rizikujem.
U redu, ako moraš. Ah... ah... hvala ti.
Kao što sam rekao, radoznao sam...
Zašto se pretvaraš da si oženjen kad nisi?
Kako ti to znaš?
Pa, urađeno je dosta bezbednosnih provera.
Nameravaš li da kažeš to Ani? - Naravno da ne. Za šta me ti smatraš?
Za njenog zeta, prvo. - Ali ja nisam njen čuvar.
Moraš priznati da to ne zvuči pošteno.
Onda mi dozvoli da ti objasnim svoju situaciju.
Ustvari, ona je... ona je dovoljno jasna.
Ne, ne, ne. Očigledno da nije.
Sad, hajde sa mnom sad. Pokušaj da pratiš ovo.
Uzmimo... pa, uobičajen slučaj.
Muškarac upozna ženu. Ona ga privuče.
On joj laska.
Oni su dovoljno stari, i ona, uh, je blagonaklona prema njemu.
Na kraju ona bi volela da se oni venčaju.
On onda kaže ja nisam tip za ženidbu.
Da li poštuješ takvog čoveka? - Ne, ne poštujem, ali nastavi.
Pa, ni ja, nemam želju da budem oženjen.
Sa druge strane, ne želim da se odreknem žene.
Razumem to.
Sad, dok ja nemam nameru da se oženim,
osećam čast da se na početku proglasim vezanim.
Ali pre blagonaklonosti? - Svakako pre blagonaklonosti.
Eto gde je čast. Sad, kako ja sebe proglašavam?
Tako što cu reći da se nikad neću oženiti? U šta žene stvarno veruju tada?
Ako ništa drugo, to je izazov za njih. - Šta ti radiš?
Pa, ja kažem da sam oženjen.
Oženjen sam, i ne mogu dobiti razvod.
Sada je naša situacija jasna.
Kasnije ne može biti nikakvog nesporazuma. - Zvuči razumno.
Pa, jeste razumno.
Mislim da te NATO zaposlio na pogrešnom poslu.
Znam da postoji velika rupa u tvom argumentu.
Nisam je još shvatio, ali mora da postoji. - Zašto mora postojati?
Grešiš u svemu. Ti si izuzetak.
Najveći broj ljudi se ženi. - Ne bunim se zbog toga.
Veoma si tolerantan. - Ja ih jedino molim da poštuju moju ravnodušnost.
Ti si protiv braka samo za sebe. - Oh, zaista jesam.
I verovao ti ili ne, ja volim Anu.
Volim Anu kao što nikad ranije nisam voleo.
Ali ne želim da oženim ni jednu ženu, osim ako mi ne uperiš pištolj u glavu.
Nemam pištolj.
Kako bilo, ne mislim da je to za zeta.
Mora biti krvni rođak.
Hajde. Idemo kući.
Zdravo tamo. Vratio sam se.
Gde je Filip? - On je u svom stanu, oblači se.
Kad Filip stigne na Elizabet,
ja ću ga dočekati na doku. Ja ću leteti dok on bude plovio.
Šta je to? - Čuo si me.
Čuo si je. - Nadao sam se da nisam.
Pa, pogrešio si. - Šta je sa tvojom predstavom?
Ona je sad veliki hit. Mogu je dati nekom ko je manje skup.
Neće im smetati. Biće im zadovoljstvo. - Ana, budi praktična.
I jesam praktična. Neću da budem odvojena od njega 5 meseci.
Pričaš kao školarka. - Školarka može biti u stanju da čeka 5 meseci.
Pogledaj izraz na njenom licu?
Prvi put smo to videli, kada je imala 4 godine.
Nismo je mogli promeniti onda. - Je li te Filip pozvao da dođeš u Njujork?
Filip? Oh, ne, nikad ne bi.
Bio bi suviše zabrinut za moju reputaciju.
On je najpromišljeniji, nesebičan, pošten čovek koji je ikada živeo.
Palim sveće za njega.
Kaži nešto.
Ti si diplomata. Razgovaraj sa njom.
Šta ti predlažeš?
Budi dobra. Samo mi reći šta da radim.
Molim te, nemoj da kažeš ništa, Alfred. Molim te.
Pa... moraću da kažem ovoliko.
Nemaš koristi da letiš do Njujorka
da sretneš Kvin Elizabet kad stigne na pristanište
jer on neće biti na njoj. - Neće?
On ima svoje iznenađenje.
Kad vas dvoje budete nazdravljali jedno drugom
sutra u ponoć, on će ući kroz ona vrata.
Oh, oh! - Znači, bićete još tri dana zajedno.
Vidiš?
Tri cela dana. To je dovoljno, zar ne?
Ne, to nije dovoljno! On je tako divan. On je...
Oh, Margaret. - Oh, Ana.
Voleo bih da ti ovo nisam rekao,
i na neki način, biću kriv za to, siguran sam.
Ali nema koristi da letiš tamo da ga sačekaš na pristaništu
zato što on, na prvom mestu, neće ni biti na brodu.
To bi trebala da bude moja priča.
Ana, draga, drži se.
Ne volim da pričam tajne. Kad god mi neko kaže,
"Da li bi voleo da čuješ nešto poverljivo",
Uvek kažem ne. I nikad nisam požalio.
Oh, Margaret. - Oh, Ana.
Ovo je dosta za jedan dan.
Oh, on je tako divan. - Ne, nije.
On nije dobar.
On te je prevario. Ana...
On nije oženjen.
Šta si rekla? - On je slobodan.
On je slobodan... neženja.
Da, ovo je dosta za jedan dan.
Kako se usuđuješ? - Ali to je istina!
Znam da je to istina. - Kako znaš?
Videla sam izveštaj Skotland Jarda na Alfredovom stolu.
Zašto ti, dođavola, čitaš stvari sa mog stola?
Ti nemaš pravo da iskoristiš to što si moja supruga
da ugrožavaš bezbednost naše vlade. Zabranjujem ti da ulaziš u moju kancelariju
osim ako si pozvana i ja sam tamo.
Oh, ućuti.
Ja sam klečala moleći ga za oproštaj
jer sam ga pitala da me oženi.
Klečala sam!
Kako se usuđuje da vodi ljubav sa mnom i da ne bude oženjen!
Prokletstvo!
Začuđujuće.
Šta je to bilo? - Boca parfema kroz ogledalo.
Znaš, kad razmišliš o ovome, sve je veoma čudno.
Sve je bilo savršeno u redu kad je bio oženjen,
kad biste mislili da ne bi trebao biti,
a sad kad znamo da je slobodan,
što bi trebalo biti u redu, ako znaš šta mislim,
pa, nije. Da li me pratiš?
Ne, ne pratim te.
Pa, mislim da bi bilo bolje da nazovemo i otkažemo zabavu.
Smisliću nam izgovor. Reći ću... - Ne.
Nećemo otkazati zabavu, i nećeš mu ništa reći.
Provešćemo veče baš onako kako smo planirali...
kao da se ništa nije desilo.
Ana, draga, zar ne misliš da bi bilo mnogo bo...
Kao da se ništa nije desilo.
Tako ćemo uraditi.
Kraljevski pomorski koledž Grinvič
Prolećni bal biće održan u Dvorani boja
Oh, vrlo ukusan odrezak. Nikad nisam jeo bolji. Kakav je tvoj?
Mmm. Veoma je dobar. - Dobro.
Margaret, ti ne jedeš. - Ne mogu da gutam.
Zašto? - Nisam gladna.
Oh, to je šteta.
Lepo je biti ovde ponovo, zar ne?
Ovde smo proveli naše prvo zajedničko veče. - Da, draga.
Nadajmo se da neće biti poslednje.
Dame i gospodo, zauzmite vaša mesta
za osmočlano kolo. - Oh, treba to da naučimo.
Hajde, draga, da to naučimo. Zabava je. Hajde da slavimo.
Ops.
Ah. Oh.
Divno.
Oh, sviđa mi se.
Lepo je. - Hi!
Oh.
Šta misliš o ovome? - Prilično dobro, huh?
Ho! Uh-oh, pazi.
Vu! Oh. - Oh. Klizavo.
Oh, izvini. - Klizavo.
Zaljuljaj. - To je to.
Pazi.
Zamenite se.
Zdravo. Hej, gde ideš?
Hej, sačekaj trenutak, prijatelji.
Hej, prijatelji, Hej, prijatelji, hej.
Oh, dobro.
Ovako?
Kakva gluma. Previše loša da je kritičari ne mogu videti.
Znaš, ja sam prestar za ovakve večeri.
Uvek sam bio.
Margaret, šta misliš o sledećem plesu sa mnom?
Osećaš li se bolje, Alfrede? - Da, dobro. - Dobro.
Je li tvoj stomak bolje? - Ne.
Ovo piće sam ja izmislio, burbon i bajsetol...
nikad me ne uhvati. Impresioniralo me je to
što si mogla bilo šta od večere da progutaš.
To je bila gluma. Ja nisam mogao ništa da jedem.
Sad, on je jeo za sve. Pogledaj ga.
On je svakako dobro raspoložen,
Pleše svaki ples, peva.
Mogli bi pomisliti da je njegovo venčanje.
Oh, izvini me.
Ana, trebao bih da kažem koliko cenim
način na koji se ti brineš za sve.
Ti si slatka, šarmantna, nasmejana...
dobra. Kad on bude u Americi,
napisaćeš mu kratku poruku
objašnjavajući kako nema mogućnosti da napustiš svoju predstavu,
i da će cela veza prirodno nestajati. Bez scene, bez gužve.
Gdin me zamolio da ovo stavim na vaš sto.
Hvala ti. - Crvena ruža... ko ju je poslao?
Dejvid ju je poslao. On je ovde. - Dejvid? Tvoj Dejvid?
Tvoj stari Dejvid? - Moj stari Dejvid.
Gde je? Nisam ga video.
Bio je na podijumu za igru. - Sviđao mi se Dejvid.
Čak sam ga zamišljao i kao zeta.
Uvek sam razmišljao da te pitam šta se desilo sa njim.
U čemu je problem?
Ana, šta je to?
Žao mi je, to je bio kratak, brz okret. Duguješ mi još jedan.
Kako je za ovim stolom, ako mogu da pitam? - Sve je dobro.
Baš dobro.
Uh, hajdemo svi kući sada, hoćemo li?
Pa, ako moramo. Nema razlike za mene.
Da. Kasno je.
Zovi me kasnije.
Pa...
I sada ću prvi put udahnuti jasno
kako sam hteo celo veče.
Jesi li videla svu onu signalizaciju u liftu?
Treperenje iznad naših glava, Pitao je da dođe, kad mi odemo.
Pa, mi ćemo ostati ovde noćas. To je sve što je za njega.
Pa, pretpostavljam da je tako najbolje. To će učiniti. Ana, pozovi prizemlje,
reći da smo mi u gostinskoj sobi,
i da ne možeš da nas se otarasiš. - Poželi mu laku noć u liftu, sa smeškom.
Stvarno, nije baš mnogo domišljat. - Manipuliše sa glupim ljudima,
sa ljudima koji misle da je on prilično pametan. - Nemaš zašto da kriviš sebe.
Ne meni. - Čak ni naše ostajanje ovde celu noć
neće rešiti ceo problem. Misli da te iznenadi sutra u ponoć
dok navodno budete nazdravljali jedno drugom u čast tvog rođendana.
To sam zaboravila. Namerava da bude ovde tri dana.
Ne mogu ostati tri dana.
Ja mogu. Imaću neke stvari da pošaljem dole.
Posetićemo te, i lepo se provesti.
Ne sećam se da sam vas pozvala. - Šta kažeš?
Bićete ljubazni da odete, sada. - Odemo? - Odemo? - Odete.
Misliš da ga pustiš da dode ovde?
Mislim da ga pustim da dode ovde. - Ali zašto?
Pa, mislim, zbog čega? Mislim, kako možeš?
Sad, šta imaš na umu? - Ne tiče te se.
Ana, želim da pričam sa tobom. Znam te od kad si se rodila,
i postoji jedna stvar u tvom karakteru koju ne cenim: Ideš u krajnost.
Šta misliš da uradiš? - Vidi, ti si poznata osoba.
Moraš da misliš o skandalu.
Oh, nemaš pištolj, zar ne? - Upucati ga je predobro za njega.
Volim da čujem da tako pričaš... bez nasilja.
Šta nameravaš da uradiš?
Samo nam nagovesti. Porodica smo. - Šta je to?
Ruža? - Da, ruža, crvena ruža.
Dejvid je poslao za naš sto. - Nisam ga videla.
Zašto mi nisi rekao?
Filip. Želi da zna da li ste otišli
i da li je obala čista. - Pa, nismo, i nije, i neće biti.
Nije Filip.
Dejvid je. Zamolila sam ga da nazove. Halo?
Zdravo, Dejvid. Svakako da sam sama.
Nije pošteno da žena govori laži.
Bilo je lepo videti te opet.
Sutra uveče će biti dobro. Gde god ti kažeš.
U stvari, ne izlazi mi se.
Ovo je bilo dugo veče, i kad radim, Ne mogu dve večeri za redom.
Zašto mi se na pridružiš ovde na večeri, posle predstave?
Za boga miloga. - Pa, neka bude u 11:30.
Pa, u 11:30. Jesi li sad čuo?
11:30 ovde.
U redu, Dejvide.
Baj, baj.
Zar neće biti malo gužve?
Zar si zaboravila da ti drugi posetilac dolazi u 12:00? - Nisam zaboravila.
Samo o tome sam i razmišljala, On će ušetati kroz vrata u ponoć
i iznenaditi me sa drugim muškarcem!
Eto kako sam mogla da nastavim da mu se smešim,
da se suzdržim da mu ne razbijem lampu o glavu.
Ana, šta te je spopalo?
Sutra uveče, moći ću da vidim izraz njegovog lica...
Šok... - nevericu...
užas. Hvata me sa drugim muškarćem.
On... tako šarmantan, tako zgodan,
tako darežljiv, a ona je ipak uzela drugog.
Kako je mogla? To će biti noćna mora
koju će zapamtiti za ceo život.
Preživljavaće to ponovo i ponovo hiljadu puta,
i svaki put, goreće sve više i više sve dok više ne bude mogao da se oporavi.
To je samo biti tamo.
Kako ja nameravam da živim posle sutra uveče?
I pomisli kako smo je pažljivo podizali. - Pa, ja se protivim.
Po mom mišljenju, Ana, igraš se sa vatrom.
Alfred je u pravu. Preteruješ.
Hajde da se svi smirimo. Hajde da prespavamo. Sutra, kad se budemo ohladili,
razgovaraćemo racionalno. Posle svega, vi ste odrasli muškarac i žena.
Tako je, dragi. svi smo iscrpljeni sada. Ne razmišljamo jasno.
Pa, ja razmišljam jasno. - Ne, ne razmišljaš.
Ti se sad osećaš kao da si nemoralna žena. - Ja jesam nemoralna žena!
Znaš šta mislim. - Ti znaš šta ja mislim.
Ja sam najnemoralnija žena koju ste ikad videli,
i nameravam da mu to naplatim sa kamatom, 2 ili 3000 % kamate.
Pa, evo ga sad, ranije nego obično.
Tako nestrpljiv, tako laskav.
Ana, ostajemo ovde.
Halo? Da, dragi, otišli su.
Kako lepo što zoveš da mi poželiš laku noć.
Oh, uzgred, zašto ne dođeš na noćnu čašicu,
Samo jednu? Ne? U redu.
Laku noć. - Oh, dobro je.
U redu je. Ne dolazi.
Naravno da dolazi. On kaže tako da operator ne bi znao.
Tako je zabrinut za moju reputaciju.
Pa, idite. Stići će svakog trenutka. - Ja ne idem, i ne možeš me naterati.
Laku noć, draga sestro. - Ana, impulsivna si.
Ja samo mislim na tvoje dobro. - Laku noć.
Reći ću ti jednu stvar. Telefoniraću ti na svakih 15',
ako niko ne odgovori, vratiću se.
Laku noć, Ana. Poslaću po našu odeću ujutru.
Zapamti, ništa u besu. Požuri, draga. Ako nas zatekne, osramotićemo se.
Zašto bismo se osramotili? - On je onaj koji je skriven ovde.
Hajde!
Zapamti mama!
Zdravo? - Dobro veče, draga.
Nije početak večeri. - Jeste za mene.
Šampanjac za proslavu.
Malo za tebe.
Malo za mene.
Zviždaću kroz nos.
Mogu li? - Naravno.
Oh. Obukla si se za krevet? - Mm-hmm.
Mirišem parfem. Oh.
Pa, šta se desilo? - Oh, samo mala nezgoda.
Vrlo je promišljeno
što nisi rekao telefonisti da nameravaš da dođeš.
To je najmanje što sam mogao. - Tipično za tebe,
zabrinut za male stvari. Ne misliš valjda da ćemo zavarati bilo koga?
Zaista mislim. - Oh, cela zgrada će znati.
Kako to može biti istina? Kako bi mogli znati? - Liftboj.
Koristio sam stepenice. - Oh, Stvarno?
Nemoj početi da mi se diviš opet. To je samo jedan beg.
Mmm. Oh.
Imam ovde znak moje pažnje i poštovanja.
Dao si mi dovoljno poklona.
Da, ali ovo je tvoj rođendanski poklon.
Ovo ne sme biti otvoreno pre ponoći sutra.
Volela bih nešto da te pitam. - Šta?
Jesi li dao svojoj ženi tako mnogo poklona
pre nego što ste se razdvojili?
Pa, to nije tema.
Vrlo sam radoznala. Reci mi.
Pa, da, pretpostavljam da jesam. Zašto pitaš?
Pokušavam da shvatim jesi li stvarno darežljiv, ili je to tvoja savest.
Mnogi ljudi uzmu kredit da bi radili izvanredne stvari koje retko rade
jer se osećaju neprijatno ako ih ne urade.
Nadam se da je to iz predstave u kojoj igraš jer je prilično budalasto.
Iz predstave je u kojoj sam sada. - Ne sećam se toga.
Oh. Sad, taj poklon.
Izgleda vrlo skupo. Tako je mali. - Pa, skup je.
Uzeću ga. Zaslužila sam ga.
Ana, šta je sa tobom? - Uzeo si najbolje godine mog života.
Zašto se ponašaš tako čudno? Bila si u tuce različitih raspoloženja,
mnoga od njih nikad ranije nisam video. - Misterija, to je moj alat.
Ja sam žena, znaš. - Znam. Posvedočiću to.
Ja...
Hoćeš li... hoćeš li preći u neko drugo raspoloženje?
U neko manje, uh, neprijatno, molim te.
Čekaću. - Koju bi vrstu raspoloženja voleo?
Ni jedno koje čini muškarca smešnim
kada je sentimentalan dok žena nije.
Oh, želiš sentimentalno, huh?
Jesi li siguran da je skup?
Pa, onda, mogu to uraditi.
Ja sam glumica.
Ne bi mogla da me zavedeš.
Mmm. Iznenadio bi se.
Oh, dragi. Oh, strašno ćeš mi nedostajati.
Ušetaću u prepunu sobu. Neko će stajati onako kako ti stojiš.
Držaće glavu onako kako ti držiš svoju glavu,
Na način na koji držiš nož i viljušku.
Ja ne držim nož i viljušku na neki poseban način.
Da, držiš. Držiš svoju viljušku uspravno, kao što to rade mali dečaci.
Sad, to jeste u tvojoj predstavi. - Vidiš?
Pa, čudno si raspoložena. Ahh.
Koji lik sada glumiš? - Dilajlu. - Dilajlu iz Biblije?
Mm-hm. - Ne vidim sličnost.
To je u mojoj interpretaciji. - Ako ću svakako biti uništen...
da li će ovo veče biti ove vrste?
To je Margaret. - Margaret. Žena obožava telefon.
Šta bi ona radila pre 100 godina? - Halo?
Verovatno bi poslala goluba pismonošu.
Nebo bi bilo crno sa njima. - Zdravo, Dejvide.
Oh, ovo je iznenađenje.
Uh, ti misliš da treba... - Da se nisi usudio da odeš.
Možda želiš da pričaš nasamo.
Filip, ljubomoran si? - To nije ljubomora.
To je samo ljubaznost. - Počinješ da se crveniš.
Huh? Ne, ne. Nisam sama. Doris je ovde.
Doris odlazi. - Upravo odlazi.
Ne interesuju me Alfredovi saveti.
Oh, Margaret.
Onda pusti Alfreda da uzme pilulu za spavanje.
Laku noć.
Možeš da se vratiš, Doris!
Znaš, mislim da treba da ti naglasim da nisam ljubomoran.
Oh, drago mi je. Uplašila sam se kad si napustio sobu ljut.
Ne - pa, da, ustvari, bio sam ljut, ali to nije isto što i ljubomora.
Vidiš, ja sam vrlo pošten čovek,
i ja ću priznati da sam bio ljut kad te on nazvao.
Da, ti si pošten,
i ja nameravam da otkrijem tvoje poštenje. - Kako to misliš?
Krila sam ovo od tebe. - Pa, šta je to?
Crvena ruža. - Gde si je dobila? Odakle ti? Dejvid?
Nisam htela da ti to kažem. Nisam imala poverenje u tebe.
Stidim se. - Je li ti je večeras dao? Gde?
Je li bio na zabavi? Je li bila i poruka sa njom?
Je li ti je doneo sam? - Konobar ju je doneo.
Oh, onda on nije pričao sa tobom. - Jeste. - Kad? Kako?
Igrao sam sa tobom celo veče. Bio sam sa tobom svaki minut.
Kad sam išla da se napuderišem, pratio me je.
Pratio te je u to...
Pa! Neću dozvoliti sebi da razgovaramo o takvom ponašanju.
Samo ću reći da ti se nije ulagivao. Primetio sam ja više... džentlmen.
Dejvid jeste džentlmen. Imaš moju reč.
Oh, hajde sad! - Svideo bi ti se.
Da, svideo bi ti se. Izgledali biste divno zajedno.
Teško. Znaš, ne smatram sebe snobom,
ali siguran sam da nema ništa zajedničko sa mojim poznanicima.
Ko prati ženu do toaleta. - Možda sam pogrešila. Možda me nije pratio.
Možda je to bila samo slučajnost. - Ne. Jeste te pratio.
U svakom slučaju, da li sam uradila pravu stvar što sam ti rekla?
Svakako da jesi. - I nisi uznemiren?
Ni najmanje. Zadovoljan sam. - Zadovoljan?
Iskreno, bio sam znatiželjan da saznam kakva je on vrsta muškarca.
Više nisam. - Drago mi je. To je način na koji gledaš na to.
Šta ti je rekao na telefonu? - Na telefonu?
Žao mi je. Nisam pitao, ali objašnjavala si mi o njemu,
i mislio sam da mi nameravaš reći.
Samo sam pokušavao da pomognem da se razgovor nastavi.
Ne smeta mi da ti kažem.
Radije ne želim da čujem. - Volela bih da ti kažem.
Ne zanima me šta god da je. - Pitao me je da izađem sa njim.
I šta si ti odgovorila?
Ovde ili na plesu?
Pitao te je na oba mesta?
Pa, pitao me je tamo, i ja sam rekla ne,
I sad me pitao ponovo. - I šta si rekla?
Šta ti misliš da sam rekla?
Svakako ne.
Oh. Oh, dobro. Ako misliš tako,
zašto ne izađeš sa njim? Vi ste stari prijatelji.
Svidaš mi se više kad si ljubomoran.
Ne, mislim to. Bićeš usamljena dok sam ja na putu. Neću zameriti.
Oh, ne bih mogla. Ne bih mogla.
Sviđa mi se kod tebe to što si tako fer.
Da, mislim da jesam. Trudim se da budem objektivan.
Slanje ruže za sto, To je tako pubertetski, zar ne?
Pa. - On nije baš obziran, kad zove u ovo vreme noći.
Zna da odlazim u krevet kasno.
Oh, žao mi je.
To je bilo pogrešno što sam rekla, zar ne?
Pokušaj da to zaboraviš. Izbaci to iz glave.
Za veče koje je počelo dobro,
postalo je najrazdražljivije veče u celom mom životu.
Tvoj život nije još završen.
Mislim da je bivši udvarač koji ne shvata
da je bivši i ne ostaje na mestu bivšeg
jedna od najpodlijih vrsta ljudi...
Rekao bih mu to u lice. - On je viši od tebe.
To je dosta. Odlazim. - Laku noć, dragi.
Strašno mi je žao, draga. - Oh, u redu je.
Oprosti mi, molim te.
Mmm! Mmm. - Šta je to?
Oh, imam strašnu glavobolju.
Oh, nemoj se ljutiti sad. To je samo tvoja sujeta.
Nisam ljut. - Da, jesi. Oh, nemoj biti.
Odlaziš rano ujutru, i neću te videti više.
Voleo bih da sam otišao juče. - Pa, ne mogu pomoći sebi sa glavoboljom.
Zato sam se ponašala tako čudno. Pokušavala sam da to sakrijem.
Strašno mi je žao, draga. Ni ja se nisam baš lepo ponašao.
Da, jesi, s obzirom da si zabrinut
jer sam dobila glavobolju posle telefonskog razgovora,
Zar nisi?
Ne više.
Oh, draga. - Oh, laku noć, dragi. Laku noć.
Laku noć.
Čuvaj se. - Hoću. - I piši. - Telefoniraću.
Oh, evo tvog poklona, draga.
Ne zaboravi. Kad prvi put otkuca ponoć...
ja ću podići moju čašu. - Da, draga.
Zbogom.
Gledao sam predstave sa predivnom završnicom.
Pokušavam da se setim jedne. - Čula sam ih sve.
Da, pretpostavljam da jesi.
Pa, zbogom, draga.
Veoma pametno i u središte.
Uh, ne zaboravi. Sutra u ponoć.
Mislim o tome upravo sada.
Mislite da smo preterali sa cvećem?
Nikad ih nismo imali ovako mnogo. - Koliko ih ima?
Rekla si mi da donesem 5 tuceta, I gdin Vilson je poslao dva.
To je ukupno 7 tuceta.
To je malo previše, i miriše kao cvećara.
Treba li neke da iznesem? - Ne. Želim da se svo može videti.
Oni moraju da budu napolju. Želim da bude vidljivo na prvi pogled.
Da, gđo. Jastog na žaru,
stavila sam šampanjac u posudu sa ledom tako da je hladan.
Veoma dobro, Doris.
Ne razumem zašto gdin Vilson još nije došao.
Koliko je sati? - 20 minuta do 12:00.
Oh.
Mejfejr 5-1-0-1.
Gdina Vilsona, molim. Dejvida Vilsona.
Oh, uh, možete li mi reći kada je otišao?
Je li ostavio neku poruku? Nije.
Pa, hvala vam.
Ne znam šta se desilo.
Halo? Da.
Ko?
Oh, ne.
Oh.
Da. Hvala vam, doktore. Prenesite mu moje pozdrave.
Recite mu da mi je jako žao.
Hvala vam.
Nešto nije u redu?
Gdin Vilson je prekinuo teniski meč ovog poslepodneva
zbog akutne upale slepog creva. - Oh, moj!
Bio je na operacionom stolu 45 minuta. Operacija je bila uspešna.
Oh, drago mi je. - Prva stvar koju je rekao kad je došao svesti je bila,
"Pozovite gđicu Kalmen i izvinite joj se u moje ime." - Zar nije pažljiv?
Pažljiv? Šta je, dođavola radio igrajući tenis?
Da li biste hteli malo jastoga? - Ne.
Osećaćete se bolje. - Ne, neću.
Niste ništa jeli još od pre predstave. Daću vam malo.
Ne želim jastoga. Želim muškarca!
Potreban mi je muškarac večeras... ovde, sada. - Muškarac?
Želite da se nešto podigne? Karl je napolju.
Karl nije mnogo veliki, ali je veoma snažan. Iznenadili biste se.
Karl? - Da ga pozovem da dode?
Da. Isprobaćemo ga. - Karl?
Karl, dodi ovamo. - Želite me?
Dođi ovde. Stani tamo.
Zašta vam je potreban? - Naravno, on te zna.
Ipak... ugasi svetla.
Trajaće samo nekoliko sekundi.
Šetaj okolo, Karl. - Šetaj.
Gde? - Onuda. Gore i dole. Zar ne - možeš samo da šetaš?
Da li Karl ima neki lep ogrtač, odelo ili tako nešto?
Da, ima. Ono koje ste mu dali prošlog Božića. - Oh, da. Donesi ga.
Možeš prestati da šetaš sad, Karl.
Skini naočare.
Spusti ih dole.
Vidiš li dobro bez naočara?
Ne male stvari, gđice Kalmen. Oh.
Daj mu ga.
Šetaj još malo.
Razmišljala sam da odigram jednu otkačenu šalu sa mojim prijateljem,
i zanima me da li bi hteo da mi pomogneš. - Svakako da hoće.
Otkačena šala? - Da.
Da li će bilo ko biti povređen? - Ne fizički.
Ne tiće te se. - Ja sam samo pitao zato što sam ja-
Šta želite da on radi? - Tačno u ponoć, želim da otvoriš vrata
i pustiš gdina Adamsa da te vidi na sekundu,
zatim odmah pobegneš u sobu i zatvoriš vrata za sobom.
Gdin Adams? - To je šala koju igramo.
Ne bih želeo da vas razočaram.
Ne mislim da bih to mogao dobro da uradim.
Ali nema opasnosti, ako se zbog toga brineš.
Video sam mnogo predstava u moje vreme,
i ljubomorni ljubavnici su uvek imali nož ili pištolj
ili žarač od kamina.
U svakom slučaju, neko uvek leži na podu.
Karl, ti si kukavica. - To je istina. Ceo svoj život sam bio kukavica.
Treba da se stidiš. - Stidim se.
Gdin Adams te neće povrediti. Možeš da zaključaš vrata za sobom.
I sakriješ se ispod kreveta.
Zašto traćim svima vreme? - Oh, hvala ti, Karl.
Ali zaključaću vrata.
Šta želite da uradim? - Sve što treba da radiš je da slušaš zvona
i da izađeš kad zazvoni 12-ti put.
Samo da iskoračiš. Jedan korak. To je dovoljno. Vratiš se i zatvoriš vrata.
I zaključam ih. - Da, možeš ih zaključati.
Veoma je važno da brojiš zvona i izađeš na poslednje.
Možda bismo trebali da imamo probu.
Šta je sa tobom? Ne možeš da brojiš do 12? - Mogu dobro da brojim,
ali iskorak napred i vraćanje nazad, mora biti dobro.
Da, treba nam proba. Koliko je sati? - 18 minuta do 12:00.
Udi tamo i slušaj zvona. Doris će zvoniti
i izađi na 12-to zvono. - Dobro. 12-to. To će biti moja lozinka.
Moj heroj. - U redu. Spremna, Doris?
Počni. - Bong.
Filip, šta radiš ovde? On će stajati tamo razočaran.
Trebaće mu trenutak. Da shvati. Šta vidi...
večera za dvoje, crvene ruže. Onda će pogledati mene.
Ja ću gledati u vrata, prestrašena.
Potrčaću na vrata.
Stajaću ispred njih... - Bong. - bez reči... - Bong.
Ruka na mojim ustima. - Ohh! Bong.
Šta mogu da kažem?
Onda ću ja reći da mi je žao što je morao da sazna.
Žao mi je što se završilo ovako. Onda ću otvoriti paket,
i reći ću... ovo je predivna narukvica.
Nadam se da je možeš vratiti. - To jeste predivna narukvica.
Oh, jeste. Jedna stvar koju ne mogu reći za njega je da je jeftin,
ali ga možeš nazvati svakako drugačije. - Možda neće želeti da je vrati.
Kakav sam bio? - Bio si dobar, Karl.
Ukrašćeš sva obaveštenja. Koliko je sati? Stavi hranu na tanjire.
Vrati se u sobu i radi upravo onako kako si uradio. - Malo sam nervozan.
Oh, prekini, Karl. Idi.
U redu, Doris.
Slušaću.
Filip, šta ti radiš ovde? Šta mogu reći?
Žao mi je.
Filip. - Srećan rođendan, draga.
Šta ti radiš ovde? - Zašto nisi pored kamina?
Šta mogu reći? - Nemoj da kažeš ništa. Samo me slušaj.
Imam najdivnije vesti. Draga, možemo se venčati!
Upravo sam dobio reč od moje žene. Daće mi razvod.
Zaljubila se u ski instruktora u San Veliju.
Draga, hoćeš li se udati za mene?
Oh. - Šta je bilo, draga?
Oh. - Uh...
Šta... Ko je to?
Ne, ne, ne. sačekaj trenutak. Smiri se.
Ko je to? - Oh, Filipe.
Pa, znao sam da ćeš to reći.
Ko je to? - To sad nije bitno.
Bitno je za mene. Sad, ko je to? - To je Karl, dragi. - Karl?
U kućnom ogrtaču u tvojoj spavaćoj sobi?
To je Dejvid. - Oh, šta sam htela da kažem?
Ne znam. Voleo bih da čujem. Šta ćeš reći?
Pa, znam šta sam htela da kažem. Htela sam da uzmem ovu narukvicu i kažem,
"Ovo je predivna narukvica. Nadam se da je možeš vratiti."
Zar ne razumeš? - Ne, ne razumem.
I mislim da sam zapravo predložio brak. Brak.
Ali, Filipe... zar uopšte ne razumeš.
Oh, gđice Kalmen, nije dobro prošlo, zar ne?
Ništa nisam mogla da učinim. Ništa. Niko ništa nije mogao da učini.
Kakav sam bio? - Oh, ućuti, Karl.
Kakav sam bio? Neka mi neko kaže. - Molim te, Karl.
Gđice Kalmen, možda ako biste mu rekli istinu...
Rekla sam mu istinu, i nije hteo da mi poveruje.
Oh, gotovo je. - Da li sam ja nešto pokvario?
Ne, ne ti, Karl. Ja sam... Sa mojom malom sekirom.
Mogu otići kod njega i objasniti mu celu stvar. Možda će meni poverovati.
Je li nešto pošlo naopako? - Ništa mnogo. Mala stvar... moj život, samo to.
Ne želim ovu narukvicu. - Tvoja je.
To nije bio poklon. - Smatram ga plaćanjem.
I dok si tamo, hoćeš li, molim te, preneti poruku mom rivalu.
Reci mu da sam mu zahvalan.
Ne mogu da zamislim ni jednog čoveka kome bih bio više zahvalan.
Sačekaj trenutak. Možeš mu to sam reći.
Izađi. U redu je.
To je Karl. - Nisam ništa uradio.
One su me naterale da to uradim.
Pa, to je bila jeftina i bezvredna stvar.
Nisam postala jeftina i bezvredna.
Nisi li postala. Nije li postala naša veza.
Šta je bila naša veza, mogu li da pitam? - Nešto lepo i duhovno.
Ciji deo? Moj deo! - Ja sam doprinela lepoti i duhovnosti.
Ti si lagao i varao. Ti nisi oženjen. Ti si neiskren.
Ja sam bio častan. Zaglavio sam u pravilima.
Nećeš ponovo donositi pravila.
Šta čovek može da uradi pored pravila?
Kad si saznala da nisam oženjen, nisi trebala ništa da radiš povodom toga.
To je ono što bi pametna žena uradila.
Došao bih da te oženim. Primetila si da jesam.
Ne bi to uradio da te nisam napravila ljubomornim, ni za 1.000 godina.
Možda bih te zaprosio malo kasnije, ali je to bilo neizbežno. - Ne, to nije istina.
Neizbežno je to što nama nije suđeno da se venčamo.
Imali smo šansu u jednom trenutku, i izgubili smo je.
To je veoma loše, veoma, jer te ja mnogo volim,
i mi bismo mogli biti veoma srećni. - Još možemo biti srećni.
Pitam se. Pa, mislim da je sreću
dovoljno teško naći.
Nije zato što dolazi do žene, ali... mi smo teški stranci,
i znajući tvoju strast za pravilima, imam predlog.
Ako ti hoćeš, i ja hoću.
Poslednja dva dana se nikad nisu desila. - Kako to misliš?
Mislim, nastavićemo kao i pre.
I neće biti venčanja? - Tako je.
To je najnekorektnija stvar koju sam ikad čuo. - Šta?
Jedva mogu da verujem svojim ušima.
Zašto si toliko šokiran? - Nisam mislio da si sposobna za to.
Pa, u čemu je razlika? - Mi nismo venčani. - Nismo bili ni pre.
Ali ti nisi znala da ja nisam oženjen.
Ti si znao. - Znao sam da ti ne znaš.
Šta je sa tobom?
Kako možeš da me pitaš tako nešto?
Zar nisi slušala šta sam govorio?
Oh, kažem ti, žena nije osećajni pol. To je jedna od velikih prevara literature.
Muškarci su stvarno romantični. Ja bih...
Zašto plačeš? - Oh, ućuti, Filipe.
Ne plači, Ana. Volim te. Sve će biti u redu.
Svideće ti se da budeš udata. Hoće. Videćeš.
Da.
KRAJ
Obrada: suadnovic